NÄRA HANSENS GÅRD SKA MAN INTE GÅ DÄR ELDEN FÖRDÄRVADE LIVET SÅ
TILL DEM SOM ÄNDÅ VÄGEN DITÅT TAR SE UPP FÖR HAN SOM INGET ANSIKTE HAR
Min Bethany, hur skulle hon kunna leva med sina skuldkänslor?
Hans vanställda ansikte krossade hennes själ.
Det dröjde inte länge förrän hon var borta.
Hon flydde till skogs. Hon stod inte längre ut med smärtan.
Jag försökte hindra henne. Men det var för sent.
- Ska jag ringa henne igen? - Nej.
- Kathy, vad har jag sagt om mobiler? - Jag ska bara ha den i nödfall.
Jag har redan en nödfallstelefon. Lägg bort den.
- Den där tar jag sen. - Du överdriver det här med telefoner.
De utökar stressen och är smutsigare än en toasits.
- De är fulla av kolibakterier. - Det är de inte alls!
Och strålningen orsakar huvudvärk och hjärntumör.
- Vill du ha en hjärntumör? - Nej.
Bra.
Jag vill varken höra pip eller vibrationer på hela helgen.
Jag vill uppleva frisk landsbygdsluft och vacker natur,
och vara borta från trafiken, affärerna och... den satans tv: n.
- Och umgås med familjen? - Om de nånsin behagar komma.
- Mamma! - Jessica, hjärtat. Hur mår du?
- Hej, Kurtis! - Hej.
- Hej, Wesley. - Ni är sex minuter sena.
Vad trevligt att få träffa denna stiliga man igen. Hur är det, Kurtis?
- Bara bra, tack. - Jisses. Behöver ni hjälp med det där?
- Wesley hjälper er. - Det är bara en helg. Vad har ni med er?
- Vi klarar det. - Släng bara in det där bak.
- Släng inte in det... - Hälsa på dina bröder.
- Läget? - Jessie!
Kom här.
- Hej, Sam. - Ni minns väl Kurtis?
- Toby, säg hej till din syster. - Hej till din syster.
Hej, Toby. Du har visst inte förändrats.
Pucko. Jag trodde att du skulle ha mognat lite.
Det gick fan bra tills jag tvingades komma med på den här.
Använd inte F-ordet när din bror hör på.
Toby, får Kurtis sitta där? Han gillar inte att åka sidledes.
- Jag blir åksjuk. - Jag paxade.
Jag med.
Om jag fick använda F-ordet skulle jag be om ursäkt.
Sitter alla ner?
- Ja. - Ja.
- På med säkerhetsbältena. - Det finns inga här.
- Jag har packat snacks-frukt, vatten. - Kan vi åka nån gång?
Ja, min kära Wesley.
Toby.
- Ja? - Vad låter du honom titta på?
Jag tvingar honom inte till nåt. Han behöver inte titta.
- Vad tittar du på, då? - "Kloakmassakern".
- Är det lämpligt för en 10-åring? - Jag har sett sånt sen jag var fem.
Och se hur bra det har gått för dig.
Fy fan, Sam. Har du en kloakmassaker i byxorna?
- Den som sa det, han va det. - Allvarligt, nån har mökat.
- Håll tyst och stäng av det. - Sam gillar det.
- Han lär sig självförsvar. - Och nya svordomar.
- Och hur man mosar skallar med en slägga. - Nu räcker det.
- Lägg av! - Jag tittade faktiskt!
- Du får inte låta honom titta på sånt. - Var ingen pussy bitch.
- Toby, tänk på språket. - Kallade du mig för "bitch"?
- Nej, jag kallade dig "pussy bitch". - Sluta använda det ordet!
- Vilket då, "bitch"? - Nej, P-ordet.
- "Pussy" är ingen svordom. - Det är ju allt det är för dig.
- Skit på dig. - Nu räcker det!
Jag tolererar inga svordomar på resan. För guds skull, det är så onödigt.
- Wesley svär ju jämt. - Men jag är vuxen.
- Jag gör och säger vad fan jag vill. - Och? Jag är 18.
Då kanske du kan börja uppföra dig så.
- Vad betyder "pussy"? - Det är ett fult ord för katt.
Jag trodde att det betydde snippa.
- Varför lät du dem ta med videogrejen? - Det är en lång resa, de blir uttråkade.
De tråkar ut mig med sitt bråk om den.
Kan de inte bara prata istället? Det gjorde jag i deras ålder.
Du förstår väl att Sam kommer att bli som Toby?
- Hur då? - Socialt efterbliven.
Säg inte så. Du har fel.
Han har precis kommit in på en eftertraktad utbildning.
Du menar att mina pengar gjorde att han kom in?
Jag tror att vi är vilse. Den här vägen finns inte med på kartan.
Snälla Katherine, jag vet var vi är.
- Skadar det att stanna och fråga nån? - Det finns ju ingen här att fråga.
Vet du vad en TomTom är? Den uppfanns för såna här tillfällen.
Är inte det sånt du och småtjejer övar balett med framför spegeln?
Ursäkta, vem bjöd med Kukis på resan?
- Vilken skit du är! - S-ordet!
- Kallade du mig för "Kukis"? - Är det inte så du heter? Kukis.
- Hur långt är det kvar, mamma? - Vi vet inte riktigt var vi är.
- Stanna här och fråga. - Nej, Kathy.
Man pratar inte med skumma gubbar längs vägen.
- Jag pratar med honom. - Nej, sa jag.
- Stanna bara en liten stund. - Vill du bli våldtagen och lemlästad?
Wesley!
Ursäkta. Hejsan. Vi har kört vilse. Du kanske kan hjälpa oss...
Är ni här för att köpa min cider?
Vad vänligt... men nej tack.
Vi kör.
Den smakar riktigt gott. Jag gör den själv på gården.
- Jag har egna äpplen och allt. - Vad trevligt.
Ja, ja, ja...
Jag pressar dem och häller upp på flaskor som jag hämtat från den smutsiga floden.
Vi vill inte ha cider. Vi är inte ute efter det.
Vi letar efter Hansens gård. Vet du var den ligger?
- Är ni inte här för att dricka min cider? - Dessvärre inte.
Det gör inget! Jag gör lemonad istället. Gillar ni det?
Jag har ett litet lemonadträd därborta bakom höbalarna där vildkattorna leker.
Jag har ju själv plockat lemonaderna.
Är det meningen att det ska se ut och lukta som piss, eller?
Vi har en kyl full av mat och dryck för hela helgen.
Skulle du bara kunna visa oss var gården ligger?
Hansens gård?
Den känner jag till. Den ligger nedanför backen där.
Följ vägen runt. Ni lär inte missa skitstället.
Tack så mycket.
- Är det där din familj? - Det är min fru Kathy och hennes familj.
- Är det där din lille pojk? - Det är min styvson Sam.
Hej, Sammy!
Vill inte din rara pojk ha lemonad? Jag kan göra lite åt honom.
- Jag gör den riktigt god och smarrig. - Kör bara, Wesley.
Ja...
Känn den friska lantluften.
- Det stinker koskit. - Min röv är bortdomnad.
- Det värker i lungorna. - Kunde ni inte ha köpt cider?
- Ingen får gå hit bak, jag ska pissa. - Han har säkert bara en kund om dagen.
- Toby, det finns toalett därinne. - En i veckan.
- Det är så vackert här, Wesley. - Kul att nån uppskattar landsbygden.
Då så, mina damer. Ert jobb är att sätta upp tältet där.
Medan vi män sätter igång och samlar ved till brasan. Kom, Daniels, du ska med.
- Ska ni inte vänta på Toby? - Jag sa "vi män".
Kan du inte lämna mig ifred medan jag pissar?
Sam.
Sam... Vad gör du?
- Titta. - Vad är det?
Den som hittar det, får det.
Rör inte gammalt skit. Det kan vara besatt.
- Besatt? - Som i den där filmen vi såg.
"Den sataniska exorcismen", som jag tvingade dig att se när du var fyra.
- Tack för det. - Ingen orsak.
Vi går och utforskar lite, men jag vill inte ha den där nära mig.
Okej.
Det är så kul att ni är med. Vi träffar både dig och Kurt så sällan.
- Vi har inte tid. - Folk har gott om pengar men ont om tid.
- Men vi har ont om både pengar och tid. - Vi skulle hjälpa er om vi kunde.
Det var inte så jag menade.
Jag hör knappt av dig sen jag slutade hjälpa dig med pengar.
- Är det allt du behöver mig till? - Var inte fånig.
- Din pappa och jag träffades i stan. - Priserna har stigit sen dess.
Kurt och jag har knappt råd med hyran, och vi bor i en källarvåning.
Det är svårt när man är ung, men det blir lite lättare.
Jag har levt på kredit i tre år, medan du har två hus och tre bilar.
Toby och Sam kommer att bo hemma tills de är minst 30.
- Det lär inte Wesley gilla. - Det är inte mycket Wesley gillar.
Han kanske verkar sur, men han är snäll och har hjälpt oss en hel del.
- Ni kanske borde sova i husbilen. - Wesley vill verkligen tälta.
Det var ju det vi kom ända hit för.
- Vad fan är det där? - Ett popup-tält.
Var är tältet som jag har haft sen jag var liten?
- Det var fuktigt och illaluktande. - Vem frågade dig?
Förlåt, Wesley. Det var så besvärligt. Det här är mycket lättare att sätta upp.
Besvärligt för en hopplös kärring, ja. Ni kanske skulle ha låtit männen göra det.
Sa du "snäll"?
Han har en särskild idé om hur den här helgen ska vara.
- Ja, ett rent helvete för allihop. - Han vill att allt ska vara perfekt.
För oss alla.
Vilken fin brasa.
Tacka Daniels, det var han som fick igång den.
- Han ska få första köttbiten. - Nej, jag äter faktiskt inte kött.
Det här måste du prova. Jag ska laga det riktigt blodigt.
Det blir det bästa kött du nånsin smakat. Bättre än hundskiten som säljs i butiken.
- Det här är riktig mat. För män. - Vi är veganer.
- Va? - Veganer.
- Från Star Trek? - Det betyder vegetarian.
Nej, det betyder "inga djurprodukter". Inget kött, inga mjölkprodukter.
- Vad tusan tänker ni äta, då? - Allt möjligt.
Frukt, grönsaker, sojaprodukter, särskild veganmat.
- Är inte det ganska dyrt? - Det är vårt val.
Ska jag inte grilla lite gräs åt er? Det finns gott om gräs. Eller kanske löv?
- Wesley! - Det är väl veganskt?
Du kan skämta, men det finns fördelar med vegansk kost.
Jaså? Vilka fördelar? Skiter ni blommor?
När du har diabetes, hjärtproblem och en fet mage hånar du oss inte längre.
Vadå? Jag skojade bara.
- Du kanske kan hämta matpåsen. - Det är okej, jag hämtar den.
Ni två kan hålla brasan vid liv.
- Den bruna papperspåsen vid kylen. - Ja... det är klart.
- Vad har jag sagt om mobiler? - Den är min. Mamma!
Jag vill varken ha mobiler, spel, datorer, eller ditt elektriska skit på resan!
- Ge mig den! - Jag tänker inte låta skiten störa mig!
- Ditt rövhål! - Toby!
Tänker du låta honom kalla mig för rövhål? Ett rövhål som betalar för dina studier!
Det här är tacken. Fattar du vilken bortskämd skitunge du är?
Dra åt helvete! Du rör mig för fan inte.
Toby, det där är oacceptabelt. Be Wesley om ursäkt.
Låt honom gå, Kathy. Att du ens orkar bry dig.
- Toby! Toby! Vänta, stanna! - Gå härifrån!
- Vi hittar mobilen imorgon bitti. - Jag tänker inte sitta där med honom.
Ska du lämna mig härute med honom?
Ni kommer inte kunna övertala honom om att ge er pengar.
- Va? - Sluta spela.
Jag vet varför ni följde med på resan. Ni vill ha pengar av dem.
Det är så det alltid är. Men det gör mig inget.
Föräldrar duger bara till att göra oss förbannade och ge oss pengar.
- Du vet inte hur bra du har det. - Jag kanske inte uppskattar pengarna.
Universitetet är ett lurendrejeri och jag lär ändå få en massa skulder.
Se bara hur du måste kämpa.
Ibland vet jag inte om jag går utbildningen för mig eller för dem.
- Nåt som mamma kan skryta om. - Du gör det för din egen skull, idiot.
Se till att njuta, för snart sitter du fast i ekorrhjulet med jobb och räkningar.
Men du har ju Kurt. Du har varit kär i honom sen åttan.
- Jag trodde inte att du gillade Kurt. - Jag jävlas bara.
- Han är schyst och bra för dig, tror jag. - Bra, för jag gillar verkligen honom.
Även om du tycker att du har fastnat i en återvändsgränd,
så har du honom vid din sida. Det kanske är det enda som betyder nåt.
Stäng inte in dig, okej? Kom och var med oss andra.
- Jag ska titta på film. - Du tittar på för många filmer.
Jess...
Gör dig inte beroende av mamma och Wesley. Jag tog kursavgiften och drog.
Ha dem nånstans i bakhuvudet och... ta kontroll över det liv du vill leva.
Det är så man gör som vuxen.
Hur?
Ja... Nå, är du glad att du följde med?
- Till vildmarken med din sjuka familj? - Hörru, det är min familj.
- De är faktiskt okej. - Jag vet, jag skojade bara.
- De är uthärdliga. - Nå... Är du glad att du följde med?
Självklart. Jag får ju tillbringa helgen med dig.
Hoppas mamma har det bra därute.
Wesley tar hand om henne och värmer henne i sovsäcken.
Åh, vad äckligt.
- Vi kanske också skulle ha tältat. - Nej tack.
Vi hade fått vara mer för oss själva och kunnat göra vad vi vill.
- Mina bröder är ju där. - De hör inget.
Kurt... Kurtis...
Jag vill leka med din fräcka katt.
Jag hör allt ni håller på med och det är inte okej.
Lägg bara en kudde över huvudet.
Okej, men om jag spyr, gör jag det på er säng.
- Har du pratat med din mamma? - Jag nämnde det, men det hjälpte inte.
Varför inte? Du berättade väl om lägenheten?
Nej, det gjorde jag inte.
Vad ska vi annars göra? Vi har mindre än en månad på oss.
Jag vet inte hur jag ska ta upp det.
Gör du inte det lär du få flytta in i Tobys gamla rum.
- Det är nån utanför fönstret! - Va?
- Jag såg ett ansikte i fönstret. - Det är inget där.
- Det var bara en larvig spökhistoria. - Nej, på riktigt. Det är nån därute.
Har det nåt att göra med leksaken jag la på din säng?
- Det är bara leksak. - Det var ingen leksak.
- Det var den läskiga cidergubben. - Det är visst bara han och vi här.
Jag vill sova med mamma.
Ska du låta läbbiga gubben ta dig och göra cider av ditt blod?
- Du hjälper inte, din skithög. - Låt dem få vara för sig själva en natt.
Du vill inte upprepa Alla hjärtans dag. Minns du mardrömmarna du fick?
- Du får sova med mig. - Okej.
- Men... han får inte plats. - Du kan sova i hans säng.
- Tack gode gud. - Men vi höll ju på...
- Kurtis... - Okej då.
- Herrejävlar! - För helvete!
- Vad gör du här? - Samma som du, verkar det som.
- En hemlig cigg före läggdags. - Det här är en Cusano Corona-cigarr...
...och ingen cigarett.
Säg inget till Katherine. Läkaren sa åt mig att sluta.
- Jag säger inget om inte du gör det. - Visst.
Katherine... Katherine! Vad i helvete har du gjort?
- Mamma! - Nej, Jess! Du kommer att fatta eld.
- Bort från mig! - Vänta, Jess!
- Vad är det? - Stanna här, Sam!
Vad har hänt med mamma?
Mamma... Hjälp mig!
Kom igen, lyft henne.
Vi tar henne till bilen. Flytta på dig, Toby.
Försiktigt!
- Vad hände? - Jag vet inte. Tältet började brinna.
Hur kan ett tält bara börja brinna?
Kurt rökte. Bensintanken måste ha läckt. Det var en olyckshändelse.
- Det var ingen olyckshändelse! - Toby!
Nån därute försöker ta livet av oss!
- Vem har en mobil? Ring efter ambulans. - Det finns en här.
Vem fan har tagit min mobil? Den låg där för att användas i nödfall!
- Toby! - Jag har inte rört din förbannade mobil!
- Toby! - Nån har varit härinne.
- Den Sam såg har rotat bland våra saker. - Nu räcker det med skitsnack!
Vi kör till närmaste sjukhus. Hämta kartan, Kurt.
Jag svär på att det är nåt som pågår härute.
- Kör! Vad väntar du på? - Biljäveln startar inte!
- Kör bara! - Nu håller ni tyst och lyssnar på mig.
Jess, håll din mamma varm med en filt. Det finns en förbandslåda däruppe.
Lägg om hennes brännsår. Gör så gott ni kan.
Kurt och Toby får bära henne. Vi går tillbaka till den där gården.
- Men... - Vi kan ringa därifrån.
Vi kallar hit en ambulans. Allt kommer att ordna sig.
Hallå?
Hallå!
Ingen verkar hemma. Det är helt öde.
Jag kollar längre fram. De måste ha en telefon.
Hörni... Hörni!
Hej. Jag heter Wesley Wallace och det här är min familj.
Gå inte dit, Wesley.
Vi vill inte ställa till med besvär,
men min partner Kathy är skadad och vi söker hjälp.
- Vi kanske kan få låna en telefon. - "Hjälp", säger ni.
- Jag är polis och vi vill inte ha bråk. - Inget bråk?
- Kan vi bara få gå? - Då har ni kommit till fel gård.
Kurt! Kurtis, kom tillbaka!
- Snälla, skjut inte! - Dumma flicka.
Du lär önska att jag gjorde det.
- Snälla, låt oss vara! - Sam!
- Snälla, lämna honom ifred. - Sam!
Nej!
Nej... Nej!
Stopp! Låt pojken vara, sa jag.
Skär loss deras händer.
Få inga idiotiska idéer när era händer har lösgjorts.
Burdörren är strömförande.
Håll händerna borta från metalltrådarna.
Nå... vill du höra en skräckhistoria, mr Wallace?
Jag har en åt dig.
Det är berättelsen om Hansens gård.
Som många andra berättelser är den fascinerande.
Det hela började med den stora tragedin...
...som innebar min älskade Bethanys beklagansvärda död.
Hon ägde till fullo mitt smärtfyllda hjärta,
och hon tog det med sig till den bättre sidan.
De som gjort sig skyldiga till denna vämjeliga handling
måste givetvis betala,
och barmhärtighet hade ingen som helst plats
i detta kalla, brustna hjärta.
Hansen, du vet att du inte är välkommen här. Vad vill du?
Betty, rädda pojkarna! Rädda pojkarna!
Nej!
Spring, Caleb! Spring!
- Kom, pappa. - Nej, spring så fort dina ben bär dig.
Stanna inte förrän du når byn. Spring, spring!
- Ja! - Spring, pojk!
Den här familjen är dömd, Betty.
Vårt dödsstraff undertecknades i Bethany Hansens blod.
Och ju mer jag hatar dem för det,
desto mindre ont gör det att bevittna denna obönhörliga tortyr.
De menade inte att det skulle bli så här.
Du talade illa om familjen Hansen. De ville göra dig stolt.
Stolt? Över pojkar som orsakar sin far detta lidande,
och sin mor hennes död?
Jag har gett upp om allt förutom hämnden.
Jag ska bespara så mycket av vårt blod som blir nödvändigt
för den slutgiltiga tillfredsställelsen...
...att förgöra honom och hans son.
Vad har du gjort?
Vad har du gjort med min son?
Ni är alltså inte den första familjen
som tvingas sitta i detta hemska fängelse,
eller genomlida detta hemska öde.
Ju fortare ni kan acceptera döden...
...desto fortare kommer er själ att få frid.
Ta med pojken.
Nej, Sam!
Sam, Sam, Sam...
Nej!
Wesley, du vet väl vad man gör i en gisslansituation?
- Är det vad det här är? - Vi hålls väl som gisslan?
- Vad har vi gjort för att reta upp dem? - De är förbannade psykopater.
Inavlade jävla kusinknullare från förbannade vischan, som han tog oss till!
- Skyll inte på honom. Det är ingens fel. - Hur vet han vilka vi är?
- Vi kan bli inlåsta här i åratal. - De vill ha oss i burarna,
så att de kan göra vad fan de nu vill göra med oss.
Men snygga Kurt och Sam...
...vill de ha för deras ansiktens skull, för huden i deras ansikten.
Ni såg den där masken han hade på sig? Det var nån stackars sates ansikte.
Medan vi sitter fast i de här burarna finns det inget vi kan göra.
- Inget annat än att sitta och vänta. - På vadå?
- Vi måste hjälpa Sam. Vi kan inte vänta. - Sluta gapa och lyssna på mig.
Vi är långt ut på landet, husbilen är trasig,
det finns inte en käft på flera mil och det finns inget vi kan göra åt saken.
- Jag kan ta mig ur den här jävla buren. - Du hörde honom.
Dörren är strömförande. Du blir stekt.
- Det ska de väl göra med oss ändå? - Det räcker!
- Det räcker. Ingen ska dö idag. - Jag stannar inte i den här buren.
- Vi rymmer eller dör i försöket! - En galen bonde rår inte på en hel familj!
Vi måste sluta bråka. Jag vill komma levande härifrån.
Åt helvete med det här!
Kurtis!
Lämna oss inte här! Kurtis!
Kurt, kom tillbaka!
Bethany.
Jag har saknat dig.
Jag kan inte sluta tänka på tiden då du fanns här,
som en förlorad dröm som glöms bort så fort man vaknar.
Jag vaknade alldeles för tidigt, Beth. Jag hade inte drömt färdigt med dig.
Minnena känns inte verkliga längre.
Det var så mycket mer som jag ville hinna med.
För varje dag som jag åldras utan dig...
...slits mitt hjärta itu.
Jag och Sammy... Vi måste komma härifrån.
Dödandet och lidandet driver mig allt längre bort från allt vi hade.
Jag måste lämna mardrömmen bakom mig och börja om på nytt.
Men detta lovar jag dig...
Jag kommer aldrig upphöra att önska att vi kunde återgå till det vi hade.
Det var fan på tiden.
Mamma! Mamma!
- Vad har hänt? Var är Wesley? - De släppte ut honom.
Gode gud, vad ska de göra med honom? Var är Wesley?
Ingenting, mamma. Fattar du inte? De släppte ut honom.
- Jag tror att han ligger bakom det här. - Jag vet att du inte gillar honom, men...
- ...han skulle aldrig göra så mot oss. - Var fan är han, då?
Jag vet inte. Men det kan inte vara som du tror...
- Det kan det inte. - Varför inte?
Det var hans idé att åka hit, och han tog bort alla mobiler och kommunikationssätt.
Han ville bara ha lugn och ro.
Han gjorde så att vi inte kunde kalla på hjälp.
Han är med på det. De har nån överenskommelse.
Nu är vi alla rädda och har ont,
men anklagelserna och paranoian förvärrar bara det hela.
Det är inte paranoia! Jag såg ju hur han dansade ut härifrån.
Nu räcker det!
Det låter faktiskt troligt. Kan du inte för en gångs skull lyssna på Toby?
Att jag ska behöva höra detta från mina egna barn.
Jag svär att Wesley ligger illa till om ni har rätt.
Men ni känner honom inte som jag.
Ni har inte tillbringat långa sommarkvällar med honom,
drickandes fina viner i Château La Villatade, eller...
Ni såg inte hur han betraktade mig från andra sidan baren på Seven Seas Mariner...
...och log och... ja, blicken han hade när han tog min hand i sin.
Han har försökt göra sitt yttersta för vår familj...
...medan er pappa istället flydde från problemen.
Han har finansierat din utbildning, Toby.
Det är som ett hugg i hjärtat att jag ens måste försvara honom.
- Var är han nu, då? - Var han än är...
...hoppas jag vid gud att han är oskadd. Jag önskar bara att ni kände likadant.
Trevligt att ses igen, mr Wallace.
Jag tillhör inte den familjen, din förbannade idiot!
Du brännmärkte mig och sköt mig med salt, ditt jävla svin!
Och vad gäller dig, ditt fula mongo...
Såja, mr Wallace.
- Nu räcker det. - Vem fan är du, då?
Om du lugnar ner dig och dämpar ditt humör
så är jag pastor Hawkesworth.
Och... jag har din betalning.
Jag har ett avtal med Köttätaren. Var är han?
Köttätaren sätter aldrig sin fot på Hansens gård.
Därför har han bett mig att utföra denna ytterst ömtåliga transaktion.
- Vem är du egentligen? - En lojal och trogen kund, kan man säga.
En som står först i kö till den leverans som vi så generöst betalar dig för.
Hälsa Köttätaren att avtalet var att föra ungdomarna till gården,
inte att låsas in i en bur, skjutas med salt och brännmärkas som kreatur!
Jag kommer att se idiotisk ut med bar överkropp på stranden.
Det här funkar inte ens i Benidorm.
- Jag ska framföra klagomålet. - Jag vill ha dubbel betalning.
"Bättre vara fattig och vandra oförvitligt..."
"...än rik och gå krokiga vägar."
Det står i Bibeln, mr Wallace.
Du kan köra upp Bibeln sidledes i din fikusröv, jävla skitskalle.
Köttätaren anser att ett avtal är ett avtal.
Jaså?
Det här är inga svettiga, curryätande blattar, eller stornästa apor från gatan.
Ni har fått en ren och vit medelklassfamilj.
Det är gourmetkött jämfört med skiten ni brukar ha här.
- Zigenarpack och hemlöst avskum. - Du ska få dina pengar.
Ja, jag ska ha varenda jävla penny.
Och jag vill ha dem nu, så att jag kan sticka från det här skithålet.
Det var som tusan. Pastorn kanske har rätt.
Jag ska nog läsa Bibeln lite oftare. Hurra för en lycklig pension.
Soliga dagar på Hawaii, drickandes Piña Colada på Hapuna Beach.
Pastorn-tack, din jävel, och njut av köttet.
Korkade jävla arslen!
Släpp mig, annars sliter jag av dig din fula skalle.
Nej! Vi hade ett avtal, din skithög! Vi hade ett avtal!
Släpp ut mig härifrån. Låt mig gå. Jag vill ha mina pengar.
De tillhör mig, din förbannade tjuv! Ge mig mina pengar!
Jag sa ju för helvete att det var han.
Kathy... hör på nu...
Du vet när man är med dem man förmodas älska
och de driver en till vansinne, så att man önskar att nåt hemskt hände dem...
De gör dig förbannad, så de förtjänar det, eller hur?
Men så fort man separeras från dem inser man att man faktiskt bryr sig.
Så var det för mig med min syster. Vi bråkade konstant under uppväxten.
Jag tänkte: "Kan du inte bara dra åt helvete?"
"Jag skiter i om du blir påkörd av en buss, eller..."
Men så fort nåt dåligt hände, som när hon och pappa grälade...
Han var en sur jävel i hela sitt liv.
...då bryr mig sig så oerhört mycket. Man bryr sig och man oroar sig.
Jag vet varken hur eller varför den känslan blir så extrem,
men man bryr sig helt enkelt om sin familj.
Det duger inte att säga allt det där nu när du är tillbaka här hos oss, ditt svin.
Om jag överlever denna vidriga situation som du har försatt min familj i,
så kanske jag skulle bry mig lite.
Men troligtvis inte.
Just nu känner jag bara den där extrema känslan du pratar om.
Jag vill se dig skinnflås och rullas runt i salt!
Snälla Katherine...
Och om jag nånsin kommer ut ur den här buren, Wesley,
svär jag på att jag dödar dig med mina bara händer!
Har jag uttryckt mig tydligt nog?
Jag försökte ge dig en snabb död, Kathy.
Jag impregnerade mitt tält med bensin innan vi åkte.
Det borde ha varit över på ett kick.
Inser du vad du har gjort mot min familj, din sjuka lilla man?
- Gör du det? - Ja, det gör jag.
Jag har sålt ert kött kilovis
till bonden Hansen och hans förmögna kunder.
De har betalat mig mycket generöst för att föra hit er.
Och nu ska de sluka varenda ätbar bit av dig
och dina otacksamma snorungar!
Då är det en liten tröst att veta att även du ska bli uppäten.
Nej, sluta!
Sluta, Toby!
Nej!
Toby...
Nej, Toby. Nej.
Toby, lyssna på mig. Det här kanske är din enda chans att komma härifrån.
- Du vet vad du måste göra. - Nej, Jess!
Allt är bättre än att sitta fast här!
Nej, Toby...
Nej! Nej, nej...
Toby. Toby, nej!
Sammy!
Helvete!
Kom igen, din...
Sov gott, min son. Snart är allt över.
Vi ska ta oss ur detta helvete.
Du och jag ska börja om på nytt.
Nu har vi din mors välsignelse. Imorgon lämnar vi Hansens gård.
Sov gott, min son.
- Mamma! Du har en skål, eller hur? - Va?
En skål, mamma.
- Ja, det har jag. - Okej, lyssna nu på mig.
Vi behöver hans blod.
Jess... jag kan inte.
Jess, jag... Jess...
Åh nej...
Du klarar det.
- Gode gud.. - Sådär ja.
Jess, jag kan inte...
- Gode gud... - Kom igen.
Ett...
...två... Beredd? ...tre!
Jättebra, mamma.
Kom igen, din jävel!
Lita på mig, mamma.
Jess!
Jess, ta nycklarna. Ta nycklarna!
Fan.
Han dödar oss båda om han hittar honom död här. Göm kroppen!
Kom igen!
Sådär...
- Sammy! - Skynda dig, Jess.
- Sammy! - Skynda dig!
Kokas, din jävel.
Vänta, mamma. Jag ska få ut dig därifrån.
Jag ska få ut dig!
Kom igen!
Varför startar den inte?
Sammy! Öppna dörren! Tvinga mig inte att be dig två gånger.
- Sammy! - Göm dig! Göm dig, Jess.
Skynda dig.
Var är flickan? Var är pojken?
- Han tog dem! Monstret tog mina barn. - Tog Sammy dem?
Känner du lukten av dem, Bill?
Hur vet jag att de inte har brutit sig ut?
Hur vet jag att de inte gömmer sig härinne nu?
Den rackaren, jag ska döda honom.
Bill, ta ut dem till lastbilen. Jag måste hitta min son.
Det är allt jag har för idag.
Henne är jag inte färdig med.
Sammy, din djävul! Vad har jag sagt åt dig?
Var är dina satans ungar?
- De är borta! - Var?
De överlistade dig och din efterblivna son!
De överlistade inte min son, de mördade honom!
De slaktade min pojke.
Och de slaktar dig med, om de får chansen.
Du har rätt.
Jag har hållit på med det här alldeles för länge.
Lille Sammy. Världen var grym mot honom.
Och det var grymheten han klamrade sig fast vid.
Det var det enda den stackarn kände till.
Det gör ont... men jag vet att han förtjänar att ligga död i sin säng.
Det är straffet jag har påtvingat denna fördärvade familj.
Låt oss gå, så lämnar vi dig i fred.
Gör du inte det hamnar gården i helvetet.
För tio år sen, miss Harver... kunde jag ha släppt ut dig.
Men jag har planerat att lämna det här stället så länge.
En ny början för mig och min son, och din familj var biljetten härifrån.
Jag vet vilket lidande jag har orsakat dig.
I åratal har jag burit på den smärtan i mitt hjärta och sinne.
Det betyder slutet för mig om jag låser upp buren.
Endast en lyckligt lottad man har lyckats fly denna gård.
Everett Blackheart!
Betty, gumman.
Betty bu-bu.
Där har vi henne. Du är säkert hungrig, va?
Det är inte ditt fel att din man lät era pojkar göra som de gjorde.
Du har säkert inte mycket att säga till om.
Men nu måste du betala för det de gjort. Det är knappast rättvist.
Men sånt är livet, Betty. Livet gjorde dig till en ful hagga,
på samma vis som livet gjorde min Bethany till en skönhet,
och sen tog henne ifrån mig på sitt grymma och obarmhärtiga sätt.
Jag har nåt åt dig!
Här.
Seså, ta för dig.
Kom och ta det.
Duktig flicka.
Låt henne vara!
Som jag har funderat på detta...
...Betty, pojkar...
...på hur jag ska kunna fly.
I kärlek tvingas vi ibland till smärtsamma uppoffringar...
...som är gynnsamma på den svåra, förrädiska vägen mot överlevnad.
Everett! Du måste skära av dig fötterna och hitta nycklarna.
- Det är enda sättet! - Jag trodde det, min kära...
...men jag saknar redan flera tår, förstår du.
Jag har inte råd att avvara mer kött från denna klena kropp.
Ibland kan man inte åstadkomma en enhällig lösning.
Den mannen ska inte få en droppe till av mitt blod!
Du måste rädda våra pojkar!
De besvärliga odjuren är inte mina söner!
Hjälp oss!
- Gör inte min familj illa, jag ber dig. - De dödade min son, miss Harver!
Nu ska jag ta det som tillhör mig.
Låt min Sam vara ifred!
Han är inte längre din Sam.
Släpp honom fri! Låt honom gå. Ge tillbaka honom till mig, din jävel!
Okej...
- Snälla, ni måste hjälpa mig! - Herrejösses.
- De har min familj. - Terry, ring efter ambulans.
Stackare, har du varit med om en olycka?
Jag vet inte... Det är på gården... De dödar folk och äter upp dem.
- Ni måste ringa polisen! - Det ska vi göra.
Jag är säker på att det bara rör sig om ett stort missförstånd.
Vissa lokala bönder gillar att spela fåniga spratt, det är allt.
De är för fan kannibaler!
Jag ska ge dig lite vatten. Kom här.
Låt mig ge dig vatten. Lugna ner dig.
Det hjälper dig att komma till sans, min vän.
- Här, drick det här. - Jag är inte törstig.
- Du borde dricka nåt. - Jag vill bara tvätta av mig blodet!
Visst, jag följer dig upp till duschrummet.
Kom nu.
Handdukarna finns där. Använd inte de vita.
Vi är därnere när du är klar.
- Rör du dig skär jag halsen av henne! - Gör som hon säger.
Ni ringde inte polisen, va? Din jävla subba.
- Släpp min fru omedelbart! - Vem ringde du?
Berätta det, för fan! Hon ska ju ändå dö.
Vi har en väldigt speciell förkärlek för en väldigt speciell delikatess.
Leverantören går under namnet Köttätaren.
Vi har instruerats att ringa honom vid nödsituationer.
- Så vi ringde honom. - Kommer Köttätaren hit?
Han är på väg.
Ring honom och be honom öppna dörren och gå direkt in.
- Han dödar oss alla. - Jag sliter skallen av henne!
Ring honom, för helvete!
Nu.
- Mamma. - Herregud!
- Mamma! - Åh nej!
- Gode gud, det är inte du därinne, Toby. - Snälla!
- Det är inte du därinne... - Snälla, hjälp mig.
- Du måste hjälpa mig ut. - Jag kan inte.
- Jag ber dig... - Jag kan inte hjälpa dig ut, Toby.
Hjälp mig, mamma.
Om jag bara kunde öppna dörren, be om förlåtelse och hålla om dig...
Jag kan inte se dig dö, Toby! Jag kan inte se dig dö!
Snälla mamma! Hjälp mig ut härifrån!
- Jag kan inte... - Mamma!
Mamma, jag ber dig!
Så tidigt vaknar du nu, min kära
Du har din resa framför dig
Med dina steg så lätta går du på fötter nätta
Skaka av daggen på din stig
Men stanna här, du sköna mö
Och lägg din huvud sakta ner
Ty ingen annan än bara du
Är den enda som mitt hjärta ser
För jag är din och du är min
Ingen skall någonsin göra dig ont
Vi håller varandras händer i denna svåra tid
För evigt du och jag
Rör dig inte.
Så det var du som rymde från enögde Bill?
- Den enögde idioten. - Och vem är du?
Det var jag som gjorde enögde Bill enögd.
- Du är Köttätaren. - Ja.
Du är den som bär ansvaret för min familjs lidanden.
Men mitt riktiga namn...
...är Everett Blackheart.
Ta ut bilnycklarna och lägg dem på bordet.
- Du begick ett fatalt misstag, Everett. - Vilket då?
Du valde min familj till köttkvarnen.
Jessica!
- Jag ska bryta ut dig härifrån. - Vänta!
Kom igen!
Kom igen, då.
Kom igen nu...
Hjälp mig! Få bort honom.
Åh nej! Stackars Toby... Du dödade honom.
- Toby! Du dödade honom! - Jag behöver honom levande.
- Vi behöver honom för att hitta Sam. - Du behövde inte skjuta din bror!
Det där var inte Toby.
Everett Blackheart! Ditt avskum! Din ynkrygg.
- Vad gör han på min gård? - Du menar hans gård?
- Vad är det här? - Han är Köttätaren.
Jag har alltid varit bättre på de här affärerna än du.
Jag har styrt över dig som en lydig hund
under alla dessa grymma år.
Och hämnden är ljuvare än jag hade hoppats.
Ljuvare än köttet som karvats åt mig
av ditt groteska monster till son!
- Min son är död. - Bra!
Må han ruttna med sin slyna till mor i helvetes stinkande avgrund.
De efterlämnade i alla fall en lojal make och ömsint far,
till skillnad från Betty Blackhearts ynkrygg till man.
Jag såg dig döda mina söner, Hansen.
Jag gömde mig i skogen medan du begravde deras kroppar...
...i väntan på en kort stund då du skulle lämna ditt gevär.
- Den stunden kom aldrig! - Jag dödade inte Betty.
Hon fick sina ben avskurna... av dig!
- Din förbannade förrädare! - Säg till när det kokar.
Och ändå sålde du hennes kött.
Det var en sadistisk hämnd full av sorg och hat
i mitt förryckta och nedsvärtade sinne.
Men dina söner- det var det grymmaste av allt...
...för de överlevde.
Driv inte med mig, Hansen. Jag såg dig gräva deras gravar.
Feghjärtat satte du din lömska plan i verket på avstånd,
medan dina pojkar fanns här... vid liv.
Under alla dessa år.
Ta mig till dem, Hansen. Ta mig till dem nu!
Ge mig alla dina kunders namn och uppgifter nu.
Tycker du att det är roligt? Hansen må vara gammal och enfaldig,
men om du inte lyder mig kommer du tamejfan aldrig skratta igen.
Ge mig fullständiga namn och uppgifter. Börja skriva nu.
Dra åt helvete
Det är slut på din vidriga verksamhet.
Ta mig till mina söner, så får du namnen. Jag svär!
Ge oss namnen, sen tar vi dig till dina söner.
Caleb?
Joe?
Sammy!
- Åh, Sammy! - Mamma!
Du är oskadd! Snälla, säg att du är oskadd.
- Du är skadad. - Jag klarar mig, bara du mår bra.
Säg att du är oskadd.
Mamma, du måste åka härifrån.
Ta bilen och kör så långt du kan tills du träffar på närmaste människa.
- Låt dem köra dig resten av vägen. - Jess?
- Du måste till sjukhuset. - Men du, då?
- Jag ska avsluta det här. - Det är redan avslutat.
Följ med hem och vi kan åka långt bort ifrån det här stället.
Hem? Till vad, Katherine? Det finns inget kvar.
Jag och Sam är kvar. Jag lämnar dig inte på den här gården.
Jag åker först när det inte finns nån gård kvar att lämna.
Kommer du att klara dig, hjärtat?
Lova att du hittar oss. Du kommer att hitta oss, Jess.
Vi väntar på dig. Glöm inte det.
Du är fortfarande en del av vår familj. Låt dem inte ta det ifrån oss.
Jag är ledsen.
- Kom, Sam. - Nej!
Låt din syster vara.
Ta hand om honom.
Välkomna till Hansens gård.
I enlighet med gårdens traditioner kommer ni fångar inte att utfodras.
Jag känner alltför väl till er aptit för människokött.
Det enda priset ni måste betala för köttet som sitter inlåst vid er sida,
är skuldens fula ärr på ert samvete, vilket ni kräk uppenbarligen saknar.
Jag hoppas att ni har familjer ni kommer att sakna,
föräldrar som kommer att sörja er, och barn som kommer att få veta
hur ni svikit dem med er girighet och era perverterade lustar.
Den som äter först är den som överlever.
Det giriga svinet släpps fri.
Ni andra ska få lida för era kannibalistiska nöjen,
som har fördärvat mitt liv så och orsakat så mycket död på denna gård.
Det gäller även dig, Hansen.
Jag vill att du klättrar in i ugnen.
Stäng dörren efter dig.
Jag vill inte skjuta dig som ett simpelt djur.
- Hämnden ska vara nedrig. - Det här är inte hämnd.
Det är för att jag inte ska bli som du.
Jag gör det på mitt sätt, för min egen skull.
Till minne av Simon Relph, 1940-2016 Min mentor och vän
Svensk text: S Lundmark